Євдокія Шевченко: черкащанка, яка у свої 100 років рибалить і порається на городі
Вона пережила Голодомор, Другу світову війну і примусові роботи в Німеччині
Вона пережила Голодомор, Другу світову війну і примусові роботи в Німеччині
Євдокія Шевченко попри всі випробування долі не просто дожила до 100 років, а ще у цьому поважному віці рибалить, збирає гриби та вирощує городину на дачі. Секрет довголіття, каже вона в інтерв’ю “Суспільне Черкаси”, простий – в роботі та оптимізмі. Ділимося історією неймовірної українки.
Щоранку пані Євдокія йде рибалити на Тясмин. Це її улюблена справа: «Я сідаю та накидаю прикорм рибкам. Потім потихеньку причеплю черв’ячка і закину вудочку, та й чекаю. Ловлю не тільки на черв’ячка, а й на хлібчик. Найчастіше ліплю з хліба кавалки й роблю кульки. Їх чіпляю на вудку, кидаю і чекаю». Це хобі захопило її з дитинства. «Я тоді ще в мами жила і не вміла вудочку закидати. Але я брала її, хоп, кидала – рибка тоді впіймається. І я її витягувала. Нині впіймала вже більше десятка».
Розділяє захоплення матері-рибалки і син Олександр: «У нас вся сім’я – рибалки. Бабуся була особливо завзятою, мама теж. Заради мами зараз їздимо сюди на риболовлю, вона їй дуже подобається».
«Сиджу і думаю: якби вона впіймала рибку, то зраділа б, і я тоді теж за нею радію», – ділиться син пані Євдокії
Поблизу свого будинку пані Євдокія вирощує квітки та городину. Любить працювати на землі: «Працювати треба, десь просапати. Ми посадили три рядки картоплі, то я її вже підгорнула. Скоро і другий раз так само зроблю».
Донька Віра каже: «Я докладаю усіх зусиль, щоб вона жила. Мама трудівниця – усе життя працювала і нині продовжує. Не сидить на місці. Хоч ми не даємо їй робити, але як приїду на дачу, то вона вже щось і пополола чи полила».
У Євдокії Шевченко троє дітей, пʼять онуків та один правнук
«На дачі мені добре, є свіже повітря, – розповідає пані Євдокія. – І робота є. Мабуть, секрет мого довголіття у тому, що увесь час отака біготня: і туди біжу, і там роблю».
Вона з радістю слухає історії з їхнього життя, а зі свого – про Голодомор та Другу світову війну – воліє не згадувати. Нині товаришує з сусідкою і тішиться тому: «Дай Боже кожному такого віку. Щоб всі могли дожити з хорошим здоровʼям до таких років».